Din episoadele anterioare...
Peste un secol, am trăit în secret, până acum.
Ştiu care sunt riscurile, dar trebuie s-o cunosc.
Elena seamănă perfect cu Katherine.
- Unde e? - E la ei, dar nu pot intra.
Cine spune că nu suntem aici ca să ne răzbunăm?
Exact pentru asta suntem aici.
Rezişti?
Uite încheietura mea. Mai ai nevoie de sânge.
Stefan, e mort!
Parcă erai alt om.
Totul o să fie în regulă.
A fost găsită pe Vicki Donovan.
Furtuna i-a scos la iveală cadavrul la marginea drumului regional.
- E moartă? - Matt!
Dă-l mai tare! Încă nu mă enervează!
Scuze...
Când te duci la şcoală?
- În curând! - Haide! Bea!
Haide!
Detoxificarea asta nu e firească!
Ia-l de lângă mine!
Cât a durat să-ţi treacă după ultima încercare?
- Nu e bine. - O să fie bine. Durează.
Nu trebuie să ucizi. De asta sunt băncile de sânge.
N-am mai vânat un om de...
- Prea mult timp. - Sunt impresionat!
Am făcut-o pentru mine.
Trebuie să conving oraşul că nu mai sunt vampiri, ceea ce e greu,
având în vedere că au ieşit dintr-un mormânt.
Ce facem cu asta?
N-o să putem face nimic, dacă nu eşti în formă.
Nu e nimic rău să bei sânge de om de la o bancă de sânge.
- Nu omori pe nimeni! - Am motivele mele!
Şi care sunt aceste motive?
N-am discutat niciodată.
- Vreau să aud povestea. - Îţi place asta, nu?
Să te uiţi prin ce trec?
- Da. - Nu vreau să te dezamăgesc, Damon...
Dar totul e sub control.
Serios?
Continuă ce făceai. Fă-i pe ceilalţi vampiri să pice prost.
O zi minunată, Stef.
Era să uit ceva.
Jurnalele Vampirilor Seria I, episodul 18
Hai, Jeremy! Plec la şcoală.
- Acum ies pe uşă. - Ai uitat asta.
Mulţumesc.
- Elena... - Unchiule John, bună!
- Jenna... - John. Ai venit.
Am spus că vin până în prânz.
Ce spui şi ce faci sunt, de obicei, două lucruri diferite.
- Unchiule John, ce faci? - Salut!
Aveam treabă în oraş. M-am gândit să vă vizitez.
- Cât stai aici? - Nu ştiu încă.
Mă duc la şcoală. Pa!
Ce e cu Jeremy?
Şi-a pierdut o prietenă. Încearcă să fii sensibil.
- Sunt mereu sensibil. - Sigur!
Serios, cât stai?
Poţi măcar să te prefaci că te bucuri să mă vezi?
Doamne, John! Mă bucur să te văd!
Ce mai faci? Nu pot.
Chiar credeai că o să semnez actele şi o să le trimit înapoi?
- Da. - Nu te las să vinzi.
Nu depinde de noi. E a lui Jeremy şi a Elenei.
Ei sunt minori, deci eu decid. Eu administrez averea.
- A spus că stă cât vrea. - John... Nu mi-a plăcut niciodată.
Cine îl place?
- Sunt aici, dacă ai nevoie de mine. - O să sufăr de una singură.
Tu ai trecut prin multe.
Îţi mulţumesc că...
Pentru tot ce ai făcut la înmormântarea lui Vicki...
- Nu m-aş fi descurcat fără tine. - Sigur, Matt.
Caroline vă mai găteşte? Nonstop?
S-a dus la tatăl ei. Ceea ce e bine.
Mama ar fi strangulat-o dacă ar mai fi făcut lasagna.
Nu!
- Care e problema ta? - Nu vreau.
Bine...
Cică a făcut o supradoză.
Asta nu pricep. Era bine.
Se pare că nu.
Cum a ajuns în pădure? Asta nu pricep.
A îngropat-o cel care era cu ea.
O laşi acolo! Nu te apuci s-o îngropi.
Poate că a văzut ceva şi...
Nu ştiu.
Pe aici.
Legiştii au spus că Vicki Donovan a făcut supradoză.
Familia a fost anunţată.
Adevărul rămâne aici, ca să putem trece peste toate.
Mulţumesc, dnă şerif.
O altă problemă. John Gilbert vrea să spună câteva cuvinte.
- Bine ai venit, John! - Mulţumesc, dle primar.
Bună ziua! Mă bucur să vă revăd.
Aş fi vrut ca situaţia să fie alta.
Ca membru al unei familii fondatoare, e de datoria mea să vă anunţ ceva.
E un Gilbert?
Unchiul Elenei. Se numeşte John. Eu îi spun "boul".
Banca de sânge din Amherst
a anunţat mai multe spargeri în ultimele săptămâni.
Şapte vânători, patru turişti şi doi angajaţi ai statului
au fost daţi dispăruţi.
Toate astea, pe o rază de 120 km de Mystic Falls.
Hai să nu ne alarmăm acum.
Nu vrea să anuleze petrecerea.
Credeţi că aţi scăpat de probleme.
Dar n-aţi rezolvat nimic.
Am făcut copia unui eseu scris de Jeremy.
Ar trebui să-l citeşti.
Fapt sau ficţiune: Adevărul despre vampirii din Mystic Falls
L-a scris Jeremy?
A spus clar că nu crede.
Sper că ai dreptate. Am făcut atât de multe
ca să-l apăr de toate astea...
Cum rezişti?
Cum adică?
Atâtea minciuni şi secrete...
Trebuie să-i minţi pe toţi cei la care ţii.
Nu sunt în siguranţă, dacă află.
Da. Le ascund adevărul, pentru că îi iubesc.
Stefan e băiat bun.
Dar, în cele din urmă, e tot vampir.
Ştiu că e greu să înţelegi. Dar Stefan e altfel.
Nu mi-ar face niciodată rău.
Nu mă interesează petrecerea fondatorilor.
- Sigur că da. E tradiţie. - Nu o putem încălca.
Familia Gilbert e în oraş de 150 de ani.
Suntem familie fondatoare.
Cu această distincţie, vin şi anumite obligaţii.
Inclusiv cu petrecerea.
Într-o zi, când vei aprecia diferenţa,
o să-ţi spun totul.
Moştenirea familiei Gilbert.
Uitasem cât e de sacră.
Nu sunt o Gilbert. Eu n-am voie s-o aud.
- De ce te urăşte? - S-a culcat cu mine!
Sunt aici!
De ce a scris un eseu despre vampiri?
- Crezi că îşi aminteşte? - Damon i-a şters amintirile.
Nu-ţi face griji.
Mai bine întreabă-l pe el.
- Nu pot. - De ce?
Dacă nu ştie nimic...
E o întrebare nevinovată.
Nu mai ştiu cum să vorbesc cu el.
Înainte eram mult mai deschişi.
Dar acum, cu toate secretele astea...
Nici nu i-am spus că sunt adoptată.
Ar trebui să începi iar să discuţi cu el.
Nu-i spune chiar totul, dar află ce ştie...
Şi pregăteşte-te!
- Tu cum te simţi? - Mult mai bine.
Încă mai sunt ameţit şi cam nervos,
dar o să fie bine.
Mi-am făcut griji pentru tine.
Mi-ai lipsit.
A trebuit să stau liniştit, ca să mă reobişnuiesc.
Au fost doar câteva zile.
A fost cât o viaţă.
Şi tu mi-ai lipsit.
Stefan, ce e?
Stefan?
- Ce bine! Ai venit! - Mă chemi, vin. E simplu!
Nu, Elena! Nu merg în dormitor cu tine!
- Cum îmi aminteam! - Lasă prostiile!
Ştii că unchiul tău s-a împrietenit cu consiliul fondatorilor?
- Ce? - Da.
Perfect! Mai adăugăm ceva în lista lucrurilor care se duc de râpă.
Ce s-a întâmplat?
Nimic...
Damon, mă îngrijorează Stefan.
Spune că totul e bine, dar e clar că nu e aşa.
- Când o să-şi revină? - Peste câteva zile, plus sau minus.
- Au trecut câteva zile. - Mai adaugă.
Ce mare lucru?
Nu e el, Damon.
Poate că problema lui e că a stat prea mult în pielea altcuiva.
Nu mă face să-mi pară rău.
- Asta e situaţia, Elena. - Hei!
Stefan pe care îl ştiai tu era un om cuminte.
Stefan, calmul.
Se lupta cu firea lui, până la un nivel enervant de obsesiv.
Dar, dacă tu crezi că nu mai are şi altă parte,
n-ai fost deloc atentă.
- Nu e ca tine. Nici pe departe. - Nu vrea el.
Dar asta nu înseamnă că nu este.
- Bună! - Ce e?
Ai timp să vorbim?
- Sigur! - Nu aici.
Hai! Să ieşim undeva.
Nu pot să cred că mama şi tata nu ţi-au spus că eşti adoptată.
Bănuiesc că mi-ar fi spus.
De ce te temeai de ce aş crede eu?
Nu ştiu... E ciudat.
Să trăieşti o viaţă, gândindu-te că eşti rudă cu cineva...
- Te supără faptul că nu suntem? - Nu.
Jer, eşti fratele meu. E tot ce contează.
Dl Saltzman mi-a spus că eşti bun la istorie.
Da. M-a ajutat mult.
Mi-a dat credite în plus...
I-a plăcut eseul despre vampiri.
I-a plăcut abordarea.
Cum ai ajuns la subiectul ăla?
Nu ştiu. Din plictiseală.
Sau poate că sunt la fel de nebun ca toată familia Gilbert.
- Familia Gilbert nu e nebună. - Îţi e simplu. Tu nu eşti o Gilbert.
Doamne! N-ar trebui să vin aici.
Lasă prostiile! E o petrecere pentru familiile fondatoare.
Adică noi! Nu puteam să nu venim.
Îmi plăceai mai mult când urai pe toată lumea.
Şi acum îi urăsc. Dar îmi place că ei mă iubesc.
- Cum te simţi? - Bine.
Nu simţi nicio nevoie?
Whisky-ul a început să-şi facă efectul?
Suntem ceea ce suntem, Stefan. Nu te poţi preface.
Te-ai bucura fantastic să mă vezi cedând, Damon.
Cum spui tu. E inevitabil.
- Mă duc după Elena. - Nu mă face de râs, tinere.
Poftim, domnişoară.
Mă bucur că ai putut veni.
- Mulţumim că ne-aţi chemat. - Oraşul ăsta e o familie mare.
Când pierdem un membru, suntem uniţi.
- Matt. - Dle primar...
Kelly...
Dacă îţi moare un copil, primarul te primeşte altfel.
Doamne!
Trebuie să beau ceva.
Fii atent!
Tatăl tău te bate, dacă te prinde.
Să încerce.
Dă-o dracului!
- Bună! - Ce mai faci?
Eşti beat?
Ştiu că sună ciudat, dar mă ajută.
Alcoolul îmi ia din stres.
Eşti ca băieţii de liceu care beau de sting.
- Da! - Cât să fiu de îngrijorată?
N-ai motive. Doar până îmi trece.
Hai să ne bucurăm de ce avem.
Vrei să dansezi cu mine?
Nu-ţi place să dansezi. Trebuie să te implor.
Doar când sunt treaz. Când sunt beat, nu e nevoie.
Nu dansează nimeni.
Pentru că trebuie să danseze pe ceva mai bun.
Vin imediat.
N-o să meargă.
Am încercat să-l şantajez cu 20 de dolari.
Carol Lockwood e singura care alege muzica.
Ai fi uimită ce poate reuşi Stefan,
când vrea el.
Mulţumesc lui Dumnezeu.
Am intrat într-un univers alternativ, în care Stefan e distractiv?
O să fie bine?
La un moment dat.
Într-un fel sau altul.
Profu' de istorie, la ora 3.
- Cum arăt? - Minunat!
- Te căutam! - M-ai găsit.
- Nu te-am mai văzut. - Da...
A fost cam ciudat. Dar am venit acum.
Vrei să bem ceva?
- Sigur. - Minunat!
Când s-a întâmplat asta?
DJ-ul s-a răzgândit.
- Dansezi? - Nu ştiu...
- Da! - Matt!
Hai!
Îmi plac femeile în uniformă, dar îmi place şi aşa.
Arăţi extraordinar.
Mulţumesc, Damon. Noroc!
Aveam nevoie de asta.
La început, aveam îndoieli legate de tine.
Dar, ca şi pe toţi ceilalţi, m-ai cucerit.
Mulţumesc, Liz.
Consiliul s-a purtat extraordinar.
Îmi place în Mystic Falls.
Încep să mă simt ca acasă.
N-o să-ţi placă ce am să-ţi spun. Johnathan Gilbert are dreptate.
Băncile de sânge, oamenii... Totul e adevărat.
- Cred că avem o problemă. - Scuze, dnă şerif.
Aţi mai aflat ceva legat de Vicki Donovan?
A fost o supradoză, Jeremy.
Dar era îngropată. Cred că a fost cineva.
Ştim şi noi. Ancheta continuă.
Dar nu-ţi mai pot spune altceva.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Te rog, dansează cu prietenul tău vampir şi alcoolic.
- Ai grijă! - Scuze. E vina mea.
- Pleacă de pe ring. - Poftim?
- Nu aşa vorbeşti cu o doamnă. - Da, bine...
Cred că trebuie să-ţi ceri scuze!
Îmi pare rău!
Spune-i cum trebuie!
Îmi pare foarte rău!
- Stefan, nu-i nimic! - Pleacă!
Eşti bine?
- Bourbon. - Mulţumesc!
- Vezi ce face fratele tău? - Nu. Mă uit la al tău.
Jeremy întreabă despre moartea lui Vicki Donovan.
Ştie că a fost o supradoză.
Serios? "Dnă şerif, cineva a îngropat-o!"
Ştiu! Eu! Aş putea să-l conving, dar poartă verbină.
- Nu vreau să faci nimic. - Dacă mai pune întrebări?
Damon, vorbesc serios! Nu-i mai faci nimic! Mă ocup eu.
Bine.
Să nu spui că nu te-am avertizat.
Te-am văzut!
Rămâne între noi.
Unde e toaleta?
- Pe aici. Te duc eu. - Ăla e suc?
Votcă! Mulţumesc lui Dumnezeu!
Damon, nu?
- John... - N-am apucat să ne cunoaştem.
E o plăcere.
- Îţi place petrecerea? - Da.
Am uitat cât de drăguţe sunt.
Da... Când ai fost ultima oară aici?
Acum nu multă vreme. La înmormântarea fratelui meu.
- De când eşti în oraş? - Nu de mult timp.
Ce crezi, Damon? Problema vampirilor e reală, nu?
- O potenţială baie de sânge. - Nu exagera, John.
Eu cred că e ca în 1864.
Vampirii, printre noi.
Va trebui să-i vânăm, să-i închidem în biserică şi să-i ardem.
Aşa e povestea?
O parte a ei, da.
- Mai e? - Mult!
Se pare că era un mormânt sub biserică,
unde s-au ascuns vampirii, ca să vină cineva să-i elibereze.
Dar ştiai deja asta, nu?
Pentru că tu le-ai dat drumul!
Şi de ce îmi spui asta?
Ca să scăpăm de introduceri.
Ştii că ţi-aş putea rupe gâtul, înainte să afle cineva.
- Da. - Bine...
- Dar ai ingerat verbină, deci... - Ia o gură, să afli.
Mi-aş pierde vremea.
Jer...
Am auzit de discuţia ta cu dna Forbes.
Nu vrea nimeni să afle ce a păţit.
Toată lumea crede că a fost o supradoză.
Au confirmat legiştii. Dacă asta spun ei...
Tu asta crezi?
Tu ce crezi că s-a întâmplat?
Că a ucis-o cineva şi i-a îngropat cadavrul.
Nu cred că ar trebui să spunem ca ei, pentru că e mai simplu.
Fac ce pot.
Doar adevărul va ajuta oamenii să treacă mai departe.
Jer, renunţă. Orice a fost, ea a murit.
Orice a fost?
Nu crezi că a fost o supradoză?
Ba da.
E ceva ce îmi ascunzi?
- De ce nu te uiţi la mine? - Nu înseamnă nimic.
Dacă ar mai fi ceva, mi-ai spune, nu?
Sigur că da.
Doamne, abia mai pot merge.
- Nici eu. - Doamne! Matt mă omoară!
N-o să vadă.
Cred că se distrează şi el acum.
Ar trebui să mă port frumos, din cauza lui Vicki...
Dar nu vreau să mă gândesc.
Nu pot. Mă tem că...
Am fost un ticălos cu ea.
M-am purtat foarte urât.
Asta nu-mi place. Nu mai pot îndrepta lucrurile.
N-am nici măcar voie să-mi lipsească.
Eşti drăguţ că ai discutat cu mine.
Nu am cu cine vorbi.
Nici eu.
Cine ştia că aici e distracţia mare?
E ceva rar, crede-mă!
E rău că mă simt bine?
Nu. E minunat că te distrezi.
- Mulţumesc că m-ai făcut să dansez. - Cu plăcere.
Vreau nişte aer. Vii cu mine?
- Sigur. - Ai văzut-o pe mama?
Acum ceva vreme.
Bine...
Doamne!
- Ce faci? - Matt...
- Mamă! - Calmează-te!
- Matt! - Nu!
Încetează!
Tyler! Încetează!
Ajutor!
Opreşte-te! Tyler!
Gata!
Ce naiba a fost asta?
Haide! Ridică-te!
Ce-a fost asta?
Mă ocup eu.
Nu-i nimic.
Ai păţit ceva?
Du-te şi spală-te!
Nu-i nimic. Curăţă-te! Mulţumesc pentru ajutor!
Totul e bine.
Totul e bine! Înapoi la petrecere! Distracţie plăcută!
- Eşti teafăr? - Unde e?
Nu ştiu! Lasă capul pe spate!
Vrei vestea proastă sau vestea foarte proastă?
Nu vreau nicio veste, Damon.
Să reformulez.
Vrei să ştii cum a revenit consiliul la vampiri
sau cum l-am ucis pe unchiul John Gilbert?
- Ce? - Tare petrecerea, nu?
Damon!
E totul în regulă?
Nu!
Am stricat totul! Aşa fac mereu! Ce e cu mine?
Ce faci?
Iartă-mă!
Bine...
Nu se poate!
Vă mulţumesc mult.
Vă mulţumesc că aţi venit.
Peste câteva secunde va începe numărătoarea inversă
pentru sărbătoarea Zilei Fondatorilor.
E o sărbătoare specială.
Cea de-a 150-a aniversare a oraşului.
Şi...
Vreau să-i urez bun venit înapoi unui fiu preferat al oraşului,
care să sune la clopotul oficial.
John Gilbert, vrei să vii aici?
150 de ani de comunitate, prosperitate şi familie.
Avem grijă unii de alţii.
Ne protejăm!
Mă bucur că m-am întors!
- Uite ce are pe mâna dreaptă. - Cine?
Fiul preferat al oraşului! Uite ce inel are!
- Seamănă cu al meu! - Ar putea fi doar o coincidenţă.
Numai că tocmai a înviat din morţi acum cinci minute.
- De unde ai inelul? - De la Isobel, soţia mea.
Care a născut-o pe Elena,
sub îngrijirea stimatului doctor Grayson Gilbert,
fratele lui John.
Crezi că John o cunoştea pe Isobel?
Cred că John ştie multe.
- Ai grijă de tine! - O seară bună!
Când aţi vorbit ultima oară?
Îmi pare rău. Îmi pare foarte rău.
Nu vrei să faci asta.
Îmi pare rău şi pentru asta.
Nu pot decât să-mi cer scuze! Ce zici de asta?
Dă-te din drumul meu. Te rog.
Nu mai ai o fată, să te dai mare?
Am înţeles.
Ce eşti?
Cadavre secate de sânge.
Să-i alin durerea lui Jeremy...
Vicki era un monstru?
Stefan?
Eşti bine?
Ce s-a întâmplat?
Mâna mea...
M-am dezechilibrat şi am căzut.
Sunt neatent.
Mă bucur că v-am văzut.
- Hai! - Tată, iartă-mă.
Nu ştiu ce s-a întâmplat.
Eram beat şi am pierdut controlul.
Nu-ţi pot explica.
E ultima oară când faci familia de râs.
- Ce faci? Matt, nu! - Nu mai pot, mamă!
Pleacă! Ai mai plecat şi înainte. De prea multe ori!
Nu te părăsesc!
- Matty. - Mamă!
Nu înţelegi? Îmi e mai bine fără tine!
Nu!
Seara asta a fost...
Îmi pare atât de rău!
Ştiu că am greşit faţă de tine şi de Vicki.
Dar n-o să se mai repete.
Promit că o să-mi revin.
Vreau să pleci din casă
şi din viaţa mea, până dimineaţă.
Pleci undeva?
Nu-mi place să plec ultimul de la o petrecere.
Aş părea disperat. Mă omori tu acum sau îl pui pe dl Saltzman?
- Văd că ştii cine sunt. - Da.
Alaric Saltzman, profesorul de istorie care are un secret.
Ştii cam multe pentru un nou-venit.
Mai multe decât ai crede, Damon.
Ceea ce ştiu eu despre oraş depăşeşte tot ceea ce ştiţi voi
sau consiliul.
Dacă iar vrei să mă ataci în viteză, ca un vampir,
vreau să ştii că, dacă mor,
tot ce ştiu va ajunge la consiliu,
inclusiv o poveste fascinantă a primilor fraţi Salvatore
şi a reîntoarcerii lor în Mystic Falls.
De unde ai inelul?
Eu am moştenit unul. Fratele meu, Grey, pe celălalt.
Ăsta era al lui. Nu i l-aş fi dat pe al meu lui Isobel,
- ...dacă ştiam că i-l dă altuia! - Ai cunoscut-o!
Cine crezi că a trimis-o la tine când a vrut să devină vampir?
- Tu ai trimis-o? - Vinovat!
Crezi că a trimis-o altcineva? Katherine Pierce?
- Ce ştii despre Katherine? - Cum crezi că ştiu toate astea?
Ce vrei?
Atât de multe întrebări!
Mi-a făcut plăcere, Ric. Am auzit multe despre tine.
O lună întreagă de evenimente legate de Ziua Fondatorilor.
Mie îmi spui?
- Eşti bine? - Da.
- Sigur? - Da, Elena.
- Doamne! M-ai speriat! - Scuze...
Îmi pare rău că am fugit mai devreme.
Ce s-a întâmplat? E totul în regulă?
Nu.
Spune-mi!
Stefan, spune-mi!
Am încercat să rezist în seara asta.
Şi mergea...
Dar mama lui Matt s-a rănit şi sângera...
Sângele ei era pe mâna mea.
- Ce s-a întâmplat? - Apoi...
Tipul din parcare... Am vrut să mă hrănesc cu el!
A fost nevoie de toată fiinţa mea ca să mă opresc.
- N-ai făcut-o? - Nu. Dar am vrut.
Doamne!
Elena, îmi pocneşte capul.
Simt că îmi arde pielea.
Am foame în mine pe care n-am mai simţit-o!
N-am simţit-o niciodată!
Mă gândesc doar că ţi-am promis că n-o să mă ascund de tine.
- Aşa că îţi spun. - E bine. Vreau să aflu.
Nu vreau să mă vezi aşa.
Nu vreau să ştii că am şi o asemenea parte.
Stefan, o să treci peste asta.
O să te ajut. O să fie bine. O să-ţi revii.
Nu!
Îmi pare rău!
Nu pot.
Mă tem de ce ţi-aş putea face.
Eu nu.
Stefan... Stefan, nu mă tem!
Nu mă tem.
Te iubesc!
Şi eu.
Avem o problemă, Stefan.
Şi, când spun asta, mă refer la o criză globală.
Se pare că unchiul John are...
Nu arăţi prea bine.
Acum e altfel, nu? Dorinţa e prea puternică!
Era şi normal, după atâta vreme!
O seară bună, frate!
Aţi urmărit: Jurnalele Vampirilor Seria I, episodul 18
Subtitrare: Retail